kam šli tenkrát v noci,
Allie najde cestu jak se k němu vrátit.
Někdo to nazýval práce pro lásku.
Někdo nějak jinak.
Ale skutečností bylo, že Noah se tak trochu zbláznil.
Promiňte.
Je čas na jídlo.
Dnes bude oběd servírován ve Slunečním pokoji.
Meloun je dobrý, kousek jsem měl.
Viděli se potom ještě někdy?
Noah a Allie?
Nechcete snad, abych zkazil konec příběhu
předtím, než se dostanu k té dobré části, ne?
Kde jsem skončil?
Nebudu chtít.
Když v listopadu zemřel Noahův otec,
jediné, co mu zůstalo, byl dům.
Mezitím Noah dokončil dům.
Úsměv. Jdeme na to.
Byl spokojený s tím, co dokázal.
10 dnů strašně pil,
vážně přemýšlel o tom, že to podpálí,
když nakonec dal dům na prodej.
Jsem připraven vám nabídnout tolik.
Měl slušný počet zájemců,
ale vždycky si našel důvod, proč jim to neprodat.
Ne.
Buď byly nabídky příliš nízké,
nebo když nabídli, co žádal,
cítil, že to má mnohem větší cenu.
Je to strašně moc peněz, ale koupím to.
50 000 dolarů.
- To je víc než požadovaná cena. - Přesně tak.
Je to o mnoho víc.
Řekl tomu muži, že mu nabídl o 5000 dolarů víc,
že nikdo se zdravým rozumem by to neudělal
a že by nechtěl, aby v jeho domě žil šílenec.
Své zklamání ze života řešil každé ráno v zátoce.
A po večerech, aby utlumil palčivou bolest samoty,
měl Marthu Shaw.
Martha byla válečná vdova,
která žila v Quail Ridge, ve vedlejším městě.
Takže zítra chceš jít ven?
Musím pracovat.
No mohli bychom sestoupit podél řeky, jestli chceš.
Možná někdy příští týden.
Možná bychom se mohli jet někam projet?
Ne.
No, jen se ptám.
Co chceš, Noahu?
Co tím myslíš, co chci?
Ode mě.
Někdy když se mnou hovoříš, tak mě ani nevidíš.
Podívej, ženy poznají, když se ji muž dívá do očí
a přitom vidí někoho jiného.
Přece víš, že ti chci dát všechno, co chceš.
Ne?
Ale nemůžu,
protože už to tu není...
je to napadrť.
Dobře?
Není ten závoj přehnaný?
Děláš si legraci? Vypadáš dokonale!
Jsi nejkrásnější nevěsta.
- Vypadáš nádherně, zlatíčko. - Děkuji.
Počkej, až tě Lon uvidí v těchhle šatech, zblázní se z toho.
Nebude od tebe moct odtrhnout oči,
ale ani ruce.
Ty jsi strašná!
Viděla jsi dnešní noviny?
"Daily Journal" píše, že budeš
- nejvýznamnější společenskou událostí sezóny. - Sezóny?
Bude to taková slavnost, jakou tohle město ještě nevidělo!
Ona neplánuje, ona intrikuje, že?
- Mami, podívej, přijde i guvernér. - Dobře dělá. Ukaž.
Jejda.
Dobře, Savannah, na kolikati jsme? - Na 82.
- Memphis, kolik? - Teď 89.
89, skvělé, zvedl se z 85.
- Pane? - Ano.
Máte návštěvu.
Ahoj. Miláčku, nevěděl jsem, že přijdeš.
Omlouvám se, měla jsem zavolat.
Miláčku, o čem to mluvíš? Ty nemusíš volat.
- Mládenci, můžete nám dát chvilku? - Dobře.
Ano, pane. Slečno Allie.
Madam.
Tak co se děje?
Už nemaluju.
Vždycky jsem malovala.
Milovala jsem to.
- To jsem nevěděl. - Jo.
Tak maluj.
Budu.
- Začnu. - Skvělé.
Je všechno v pořádku?
Potřebuju odjet.
Dobře.
Potřebuju se postarat o pár věcí.
Vyčistit si hlavu.
Dobře, měl bych se bát?
- Ne, nemyslím. - To je uklidňující.
Poslechni, jsi v pořádku?
- Jo. - Dobře, tak jeď.
Dej si načas a udělej, co je potřeba.
Být nervózní je v pořádku, dobře?
Je normální mít před svou svatbou strach.
Ne, nezměním názor.
Miluju tě.
Za pár dnů se ze Seabrooku vrátím, ano?
- Seabrooku? - Jo, Seabrooku.
Ahoj.
Viděla jsem tvoji fotku v novinách,
tu, jak jsi tam ty a dům.
A chtěla jsem přijet a podívat se, jestli se máš dobře.
Chci říct, nebyla jsem tady poblíž nebo tak něco.
Já jen...
Tak, máš se dobře?
Dobře, děkuju.
Jsem hloupá ženská, neměla jsem sem jezdit.
Chceš jít dál?
Dobře.
Je to hezký příběh.
Jsem rád, že se vám líbí.
Myslím, že už jsem ho předtím slyšela.
Ano.
Možná víckrát než jednou?
Doktor vás chce vidět.
- Mě? Teď? - Ne, jeho.
Ale on ještě nedočetl ten příběh.
Až to vyřídím s doktorem, tak budu pokračovat.
Nemělo by to dlouho trvat.
- Dobře. - Nechoďte pryč.
Hned se vrátím.
Zatímco čekáte, možná byste si ráda na chvíli zahrála na klavír.
Hrajete ráda.
Opravdu?
- Neznám žádné melodie. - Umíte číst hudbu.
Neděláte si srandu?
Kdo jste?
Doktor Barnwell, jeden z nových ošetřujících lékařů.
Ještě jsme se nesetkali, tak jsem si myslel, že vás osobně vyšetřím.
Dobře, tady vidím,
že jste měl za posledních 18 měsíců dva srdeční záchvaty.
Jo, takové menší, myslím, že jeden byl angína pektoris.
- Dobře, nějaké komplikace? - Ne, cítím se dobře.
Dobře, zhluboka se nadechněte.
Dobře, ještě jednou.
A zhluboka dýchejte.
A ještě jednou.
Báječné, báječné. Ještě pořád berete své léky?
- Každý den, dvakrát denně. - Dobře, dobře, dobře.
Dobře, můžete se obléct.
Vyrozuměl jsem, že čtete paní Hamiltonové.
Jo, pomáhám jí, aby si vzpomněla.
Nemyslíte, že to pomůže?
Ne, nemyslím.
Vzpomíná si, doktore.
Čtu jí a ona si vzpomíná.
Ne vždy, ale vzpomíná si.
Ale senilní demence je nevratná.
Degenerativní.
Za určitou hranicí už se její oběti nevrátí zpátky.
Ano, tohle mně pořád tvrdí.
No, jen vám nechci zvyšovat naděje.
Dobře, děkuji, doktore, ale víte, co říkají?
Věda jde jen do určitého bodu a pak přichází Bůh.
Pak přichází Bůh.
Sakra, zapomněl jsem jí obrátit stránku. Už jste se mnou skončil?
Hádám, že obrátili stránku.
Ne, tohle hraje zpaměti.
Jmenuje se Lon Hammond junior.
Hammond? Z Hammond Cotton?
Z Hammond Cotton.
No, tví rodiče ho musí milovat.
Je to dobrý muž, Noahu. Měl bys ho rád.
Miluješ ho?
Jo, miluju. Moc ho miluju.
No to je ono.
Vezmeš si Lona a my můžeme být přátelé...
Ne?
Ano.
Máš hlad?
Chceš zůstat na oběd?
Musím tě varovat, rychle se opiju.
Ještě pár kousků a budeš mě muset odsud vynést.
No tak to bys měla zpomalit, nerad bych toho musel využít.
Na to by sis netroufl. Jsem vdaná žena.
Ještě ne.
Co?
Proč se na mě tak díváš?
Jen vzpomínky.
Tenhle pokoj.
Tenhle... tady jsme...
To je ten pokoj?
- Jsem plný. - Já taky.
"Ach jak mě tvé prsty uspávají.
Tvůj dech kolem mě padá jak rosa.
Tvůj tep konejší tympány v mých uších.
Cítím splynutí od hlavy až k patám.
Dosti lahodné."
Bylo to opravdové, že?
Ty a já.
Tak strašně dávno, byli jsme ještě děti.
Ale opravdu jsme se milovali, že?
Měla bych jít.
Nashledanou.
Myslíš, že by ses mohla zítra ráno vrátit?
Chtěl bych ti ukázat jedno místo.
Prosím.
- Dobře. - Dobře.
Vrátila se do jeho života
jako náhlý požár
žhnoucí a putující do jeho srdce.
Noah zůstal vzhůru celou noc
uvažujíce o mukách, která by určitě přišla,
kdyby ji měl ztratit dvakrát.
Opravdu bych si přála přijít na to, jak to dopadne.
Děti jsou tady.
Děti?
Ne vaše, jeho.
Nevadí vám to?
Proč, ráda bych je poznala.
Pojďte sem.
- Čau tati. - Zlatíčko, jak se máš?
- Ahoj tati. - Ahoj Maggie.
Ahoj, já jsem Allie.
- Ahoj, já jsem Mary Allen. - Mary Allen.
- Ráda tě poznávám. - Ráda vás poznávám.
- Ahoj. - Ahoj. Jsem Maggie.
Maggie, jak se daří?
Ahoj drahoušku.
Ahoj, jsem Davanee.
- Jaké hezké jméno. - Děkuji.
Jak milé, děkuji.
- A kdo je tohle? - Edmond.
Ahoj Edmonde.
Víš, myslím, že půjdu nahoru
a dám si svého odpoledního šlofíka.
Pojďme, drahoušku, pojďme.
Pak budu číst dál.
Dobře, děkuji.
Jsem velmi ráda, že jsem se s vámi setkala.
- Nashledanou. - Nashle. Naschle.
- Ráda jsem vás poznala. - Nashledanou.
Naschle.
- Dnes vypadá dobře. - Je na tom dobře.
Nevím, něco na tom dnešku je.
Možná je to den zázraků.
Tati, pojď domů.
Máma nás nezná.
Nepozná tě. Nikdy nepochopí.
Chybíš nám.
Je to bláznivé, že žiješ tady.
Jo, víš všichni budeme pomáhat s mámou. Budeme se střídat v návštěvách.
Podívejte,
tady je má láska.
Neopustím ji.
Teď je to můj domov.
Vaše matka je můj domov.
- Prosím? - Ahoj.
Haló, kdo je tam?
Lon, koho jsi čekala?
Nikoho, já...
Jen jsem...překvapená. Jak jsi mě našel?
No v Seabrooku je jen jeden hotel.
A když jsi nevolala, začal jsem mít strach.
Kde jsi byla? Jsi v pořádku?
Víš, cítím se jak idiot, protože jsem volal do hotelu snad tisíckrát.
Jsem v pořádku.
Chceš mně něco říct?
- Ne. - Ne?
Ne.
Dobře.
Lone, miluju tě.
Mám ti zítra zavolat?
Dobře.
Noahu?
Noahu!
Čau.
No, měli bychom jít, bude pršet.
- Líbí se ti to? - Je to senzační.
Je to jak sen.
- Chceš je krmit? - Jo.
Co tady dělají?
Nevím.
Měly by odletět do Guatemalské úžiny.
Nezůstanou tady?
Ne...
Vrátí se, odkud přiletěly.
Jsi jiný.
Co tím myslíš?
To jak vypadáš. Všechno.
Ty vypadáš taky jinak, ale v dobrém slova smyslu.
Víš, přesto jsi téměř stejný.
Jo?
Jo.
A opravdu jsi to udělal.
- Co? - Všechno.
Dům...
je obdivuhodné, co jsi udělal.
No, slíbil jsem ti, že to udělám.
Výborně.
Musíme jít.
Noahu!
Proč jsi mně nenapsal?
Proč?
Pro mě to neskončilo.
Čekala jsem na tebe 7 let.
A teď už je příliš pozdě.
Napsal jsem ti 365 dopisů.
Psal jsem ti každý den, po celý rok.
- Psal jsi mně? - Ano.
Ty....
Neskončilo to.
Ještě pořád to neskončilo.
To si ze mě musíš dělat srandu.
Celou tu dobu mně chybělo tohle?
Zopakujme si to.
Noahu.
Vzbuď se.
- Čau. - Chceš mě zabít, ženská jedna.
Potřebuju si odpočinout.
Potřebuju jídlo. Tak získám znovu sílu.
Dobře, co chceš?
Pár palačinek.
Dobře.
A šunku.
- Dobře. - A kuřátko.
Ona je ta jediná, že?
Můžu se s ní seznámit?
Moc ráda bych se s ní seznámila.
Nevím, jestli je to dobrý nápad, Martho.
Tak tohle je Martha?
Čau, já jsem Allie.
Hodně jsem toho o tobě slyšela.
Také jsem toho o tobě hodně slyšela.
Chceš jít dál?
Jsi si jistá?
Jo, jo. Noah právě říkal, jak je hladový.
A víš, mohl bys uvařit konvici čaje.
Pojď dál.
Ráda jsem tě poznala, Martho.
- Také jsem tě ráda poznala. - Nashledanou.
Opatruj se.
Je úžasná. Opravdu je.
Jsem ráda, že jsem přišla, Noahu.
Už jsem zapomněla, jaké to je.
Poprvé od doby, co jsem ztratila Richarda,
cítím, že se mám ještě na co těšit.
Lon je na cestě sem.
Obávám se, že mu tvůj otec vyzvonil všechno o Noahovi
a když jsi mu minulou noc nezavolala,
tak se rozhodl, že přijede.
No to je skvělé. Prostě báječné.
Ty, já, Noah a Lon, jedna velká šťastná rodina.
Řekni mi o těch dopisech, matko.
- Je to pravda? - Ano.
Dívala ses na mě, jak v slzách usínám
měsíce a měsíce
a nikdy jsi nic neřekla.
- Jak jsi jen mohla? - Je mi to líto.
- Je ti to líto? Je ti to líto? - Ano, je...je mně to líto.
Kvůli tobě mám zničený celý život!
Dobře, ano, ukradla jsem ty dopisy,
udělala jsem chybu, ale přestaň už být teatrální
a přijmi aspoň nějakou zodpovědnost.
Přišla jsi sem. Věděla jsi, co děláš.
Věděla jsi, že by se tohle mohlo stát.
Takže teď jsem v pasti?
Ty jsi neskutečná.
Neskutečná.
Běž dovnitř a vem si nějaké šaty.
Pojďme se projet.
Pojďme se projet? Proč bych s tebou měla někam jezdit?
Protože tě možná znám o trochu lépe, než si myslíš.
A nechci, aby ses jednoho dne ráno probudila
a myslela na to, že kdybys věděla všechno,
mohla bys udělat něco jinak.
Co tady děláme, mami?
Vidíš toho muže, tam?
Teď na to nevypadá, ale před 25 lety...
můj Bože, byl opravdu něco.
Byli jsme do sebe totálně zbláznění, ti můžu říct.
No, samozřejmě, tvůj dědeček zuřil, takže...
jsme se rozhodli, že spolu utečem.
Nedostali jsme se ani do dalšího města, než nás chytla policie.
Ale to bylo tenkrát.
Víš, občas když jsem tady v okolí,
tak se tady zastavím, dívám se na něj,
a zkouším si představovat, jak by byl můj život rozdílný.
Chci, abys věděla, že tvého otce miluju.
- Mami, já... - Ne, sakra, tohle je důležité
a ty to potřebuješ slyšet.
Je to skvělý muž.
Je na mě hodný a já si ho nezasloužím.
Miluju ho, Allie, miluju ho.
Já vím.
Bože.
To je tak strašně trapné.
A já jsem hloupá ženská.
Podívej se na mě, velkou starou citlivku.
To je bláznivé.
Ani nevím, kdo je ta osoba.
Páni.
Dobře.
Allie!
Tady.
Doufám, že se rozhodneš správně.
Zajímavé ráno?
Jo.
Lon je ve městě.
Je tady?
Ano, viděli jsme jeho auto na cestě,
před hotelem.
Vidím, že máš moje dopisy.
Konečně.
Co budeš dělat, Al?
Nevím.
Jsme u toho zase?
Už jsme u toho zase?
A co posledních pár dnů? Staly se, víš?
Vím, že se staly, a byly nádherné,
ale byly také velmi nezodpovědné.
Mám snoubence, který mě čeká v hotelu,
kterého to zničí,
- až se to dozví. - Takže jsi se mnou pomilovala
a teď se vracíš ke svému manželovi?
To byl tvůj plán?
Byl to test, který jsem nezvládl?
Ne, dala jsem slib muži, on mně dal prsten a já mu své slovo.
A tvoje slovo už neplatí,
- nemyslíš? -Nevím...nevím.
Zjistím to, až si s ním promluvím.
Tohle není o tom dodržet slovo
nebo o tom následovat hlas svého srdce,
ale spíš o jistotě.
- A co to má znamenat? - Peníze!
- O čem to... - On má moc peněz.
Teď tě nenávidím, ty samolibý bastarde.
- Jestli teď odejdeš, budu tě nenávidět. - Ty.....
- Budu tě nenávidět, jestli odejdeš. - Všiml sis
vůbec, co se tady děje?
Myslím, že ne. Myslím, že jsem špatně pochopil
- všechny tyhle signály. - Myslím, že ano.
Jsi znuděná. Jsi znuděná a víš to.
Nebyla bys tady, kdyby ti něco nescházelo.
Jsi arogantní hajzl!
Mohla bys se mnou prostě být?
Být s tebou? Proč?
- Podívej se na nás, už se hádáme. - No, to ano.
Hádáme se.
Ty mně řekni, kdy jsem arogantní hajzl,
a já ti řeknu, kdy se chováš jak něco velmi nepříjemného v zadku.
Což je 99% času.
Nebojím se zranit tvé city.
Ty mají dvousekundový zpětný spád
a pak si zpátky a děláš přesně tu nepříjemnou-zadko věc.
A co?
Takže to nebude lehké. Ale dost těžké.
A musíme na tom pracovat každý den,
ale chci to dělat, protože tě chci.
Chci tě celou, navždy, ty a já, každý den.
Uděláš pro mě něco?
Prosím? Můžeš si pro mě prostě představit budoucnost?
30 let od nynějška, 40 let od nynějška, jak vypadá?
Jestli je to s tím chlapem, tak běž! Běž!
Už jsem tě jednou ztratil, myslím, že bych to mohl udělat znova,
kdybych si myslel, že to opravdu tak chceš.
Ale nevybírej si jednoduchou cestu.
Jakou jednoduchou cestu? Není žádná jednoduchá cesta,
ať udělám co udělám, někoho zraním.
Přestala bys myslet na to, co každý chce?
Přestaň myslet na to, co chtějí ostatní, co chce on,
co chtějí tví rodiče. Co chceš ty?
- Co chceš ty? - Není to tak jednoduché.
Co chceš ty?
Sakra, co chceš?
Musím jít.
Nejdražší Allie.
Minulou noc jsem nemohl spát, protože jsem věděl, že je mezi námi konec.
Už necítím hořkost, protože vím, že to co bylo mezi námi, bylo opravdové.
A pokud se někdy na nějakém vzdáleném místě v budoucnosti
uvidíme ve svém novém životě
budu se s tebou šťastně smát
a vzpomínat, jak jsme strávili léto pod stromy
učili se jeden od druhého a rostli láskou.
Nejlepší láska je ta, která probudí duši
a pomůže nám dosáhnout víc,
ta zapaluje oheň v našich srdcích
a přináší klid do naší mysli.
A to jsi mně dala.
A to jsem ti chtěl dát navždy i já.
Miluju tě, nashledanou, Noah.
Je to překrásné. Je to překrásný příběh.
Ano, to je.
Nevím proč, ale cítím se z toho smutná.
Vím, že se teď cítíš ztracená,
ale neměj strach,
nic není nikdy ztraceno, ani nemůže být ztraceno.
Tělo zleniví, zestárne, vychladne,
uhlíky vydoutnají
z dřívějších ohňů.
Znovu se rozhoří ve správný čas.
To jsi napsal ty?
Ne, Walt Whitman.
Myslím, že jsem ho znala.
Myslím, že ano.
Můžeme jít dovnitř? Jsem celý promrzlý.
Dobře.
Děkuji.
Kdo udělal tohle všechno?
Já, s malou pomocí mých přítelkyň sester.
Nikdy jsem neviděla nic tak krásného.
Ani já ne.
Můžeme?
- Trochu hroznového džusu? - Moc ráda.
Tolik prášků. Asi jsi hodně nemocný?
Nemoc se stala termínem, který se ke mně vztahuje.
Teď o tom přemýšlím jako o všeobecném procesu opotřebování.
Na tebe.
Tak co se stalo?
V příběhu,
kterého si vybrala?
Dobře,
jak to tak vidím, tak mám tři možnosti.
Za prvé, můžu ho zastřelit.
Za druhé, můžu ho zmlátit.
Za třetí... Tě opustím.
No, není dobrá ani jedna.
Víš, protože....
žádná z těchto možností mně nedává tebe.
A i přes to všechno,
tě miluju.
Taky tě miluju.
Když jsem ti dával ten prstýnek, tak to co jsem řekl, jsem myslel vážně.
Já taky.
Jenže když jsem...
když jsem s Noahem, tak se cítím jako jedna osoba,
a když jsem s tebou, tak se cítím jako někdo úplně jiný.
Podívej, je normální, že první láska nerezaví.
Miluju tě, Allie,
ale chci tě mít pro sebe.
Nechci muset přesvědčovat moji snoubenku,
že by měla být se mnou.
Nemusíš.
Vím, že bych měla být s tebou.
A od té doby žili šťastně.
Kdo? Kdo?
Ano,
samozřejmě.
Teď si vzpomínám.
To jsme byli my.
- To jsme byli my. To jsme byli my. - Miláčku.
Lásko.
Tak strašně tě miluju.
Miláčku.
Noahu, Noahu.
Miluju tě, můj anděli.
- Co se mně stalo? - Nic.
Jen jsi byla na chvíli pryč.
- Jak moc času máme? - Nejsem si jistý.
Posledně to netrvalo víc jak 5 minut.
Dobře.
Přinesl jsem s sebou starého přítele.
- Jak se mají děti? - Mají se dobře.
Dneska tady byly...
Malý Noah, Davanee taky.
Tak rychle rostou.
Ach jo.
Jak rychle ten čas ubíhá.
Přímo letí.
Ano, to ano.
Řekneš jim, že je miluju?
Samozřejmě.
A že je mně to líto.
Řeknu jim to, lásko.
Pamatuješ si na ten příběh, co jsi mně četl?
Ano.
Myslíš, že bych tady mohla dnes v noci zůstat?
Nevadilo by ti to?
Víš, co bychom mohli udělat?
Možná bychom si mohli vzít auto a na chvíli se jet projet.
Proč odsud nevypadnout a prostě někam nezajet, chtěl bys?
Myslím, že ne. Dnes v noci ne, miláčku.
No tak, proč ne?
Počkej chvíli...
proč jste mně řekl miláčku? Neznám vás.
Co se to tady děje? Znám vás snad?
- Allie, Allie, miláčku. - Ne, ne, ne!
Allie, miluju tě, zůstaň se mnou, neodcházej...
Ne!
- Kdo jste? - Noah, já jsem Noah a ty jsi Allie.
Co chcete? Co tady děláte?
- No tak, lásko. - Nepřibližujte se!
- Allie...Allie, já...
Pomoc! Pomoc!
- Pomozte mně! - Uklidni se, Allie, uklidni se.
Ne, ne, ty ne!
Uklidni se, Allie! Je to v pořádku...
Uklidni se, Allie.
Uklidni se.
- Pomoc! - Doktore!
Mluvte se mnou.
- Pomozte mně někdo! - Uklidněte se.
- Dejte jí dvě CC. - Ne! Ne!
Uklidni se, Allie.
- Uklidni se, Allie, ano. - Jedna, dva...
tři.
- Allie, to je v pořádku. To je v pořádku. - Dobře, dobře.
Teď se podívejte.
Podívejte se. Je v pořádku.
- Dobře. Jen dýchejte. - Je v pořádku. Je v pořádku.
- Zůstaň v klidu. - Nádech, výdech.
- Uvolni se... - Budeš v pořádku, Allie.
- Uklidni se. - Allie?
Jsi v pořádku, drahoušku.
"NÁŠ ŽIVOTNÍ PŘÍBĚH" OD ALLISON HAMILTONOVÉ CALHOUNOVÉ
MÉ LÁSCE, NOAHOVI
ČTI MNĚ TO A JÁ SE K TOBĚ VRÁTÍM.
Dobré ráno, pane Calhoune.
Pane Calhoune?
Zavolejte pana Bon Pettita a USC, dobře?
Nemám žádný tlak ani puls. Nemám nic.
Řekněte jim, že máme celkovou zástavu.
Dobře, řeknu.
Promluvíme si o tom.
Je to v pořádku. Pojď sem, pojď sem, drahoušku.
Dobře, ano, pojď sem, no tak.
To je v pořádku, drahoušku, no tak.
Pana Holmese znáte.
Jen to zkuste.
Pane Calhoune.
Vítejte zpátky.
- Jak se cítíte? - Dobře. Tak dobře jak předstírám.
- Kam jdete? - Jen jsem šel na procházku.
Nemohl jsem spát.
No, víte že byste neměl. Je to proti pravidlům.
Jo, vím.
Vy jste nešel doopravdy na procházku, že?
Šel jste se podívat na paní Allie.
Právě jsem přišel z nemocnice
a chybí mně.
Pane Calhoune,
je mně to líto, ale nemůžu vám dovolit, abyste ji v noci viděl.
A teď se musíte vrátit do svého pokoje.
Co se týká mě,
tak půjdu dolů
a dám si šálek kávy.
Chvíli tady nebudu, abych na vás mohla dohlížet,
tak nedělejte nic pošetilého.
Ahoj.
Noahu.
Ahoj lásko.
Je mně líto, že jsem tady nebyl, abych ti mohl číst.
Nevěděla jsem, co mám dělat.
Bála jsem se, že už se nevrátíš.
Vždycky se vrátím.
Co se stane,
až už si nedokážu nikdy na nic vzpomenout?
Co budeš dělat?
Budu tady.
Nikdy tě neopustím.
Chci se tě na něco zeptat.
Na co, lásko?
Myslíš,
že naše láska
může stvořit zázraky?
Myslím, že ano.
To tě ke mně vždycky přináší zpátky.
Myslíš, že naše láska
by nás mohla vzít oba pryč?
Myslím, že naše láska dokáže všechno, co chceme.
Miluju tě.
Miluju tě, Allie.
Dobrou noc.
Nashledanou.
Split to 2 CDs by Ashus